Ciència
Descobreixen les cèl·lules que recullen els records del éssers estimats al cervell
Confirmaria en part la teoria de la 'neurona de l'àvia' que especulava com treballava la memòria amb els rostres
![La descoberta permet vincular àmbits sensorials amb el de la memòria al cervell.](https://imagenes.diarimes.com/files/image_large/uploads/2023/11/22/655e18bee1719.jpeg)
Descobreixen les cèl·lules que recullen els records del éssers estimats al cervell
En el lòbul temporal del cervell s'ha descobert un nou tipus de neurones de memòria que vinculen la percepció dels rostres amb la memòria a llarg termini, la qual cosa explica com el cervell guarda la cara dels sers estimats, segons un estudi que publica avui Science.
Els científics porten temps buscant una classe de cèl·lules cerebrals que expliqui el centelleig visceral de reconeixement que sentim quan veiem un rostre molt familiar, com el de les àvies.
En els anys seixanta es va formular la teoria de la 'neurona de l'àvia', una cèl·lula cerebral que codificaria, per si sola, un concepte específic i complex. Així hi hauria una neurona per a recordar el rostre de l'àvia, una altra per al de la mare i successivament. Però mai es va arribar a demostrar la seva existència.
El nou estudi, encapçalat per investigadors de la Universitat Rockefeller (els EUA), ha localitzat un conjunt de neurones que serien similars a la de l'àvia, però, en lloc de treballar de manera individual, semblen fer-ho de manera col·lectiva.
Aquesta és la primera evidència d'unes cèl·lules cerebrals híbrides, que es comporten com a cèl·lules sensorials, amb respostes fiables i ràpides als estímuls visuals, i que són capaços de vincular la percepció de les cares amb la memòria.
A més, actuen com a cèl·lules de memòria que només responen a estímuls que el cervell ha vist abans -en aquest cas, individus coneguts- reflectint un canvi en el cervell com a resultat de trobades anteriors.
{Són cèl·lules molt visuals i sensorials, però com a cèl·lules de memòria», va explicar en una nota de la universitat un dels autors de la recerca, Winrich Freiwald. «Hem descobert una connexió entre els àmbits sensorial i de la memòria», va agregar.
Per a realitzar el seu estudi, l'equip va realitzar ressonàncies magnètiques a macacos rhesus i va registrar els senyals elèctrics de les neurones mentre observaven en una pantalla imatges de rostres familiars que havien vist en viu i altres que només havien vist virtualment.
Les neurones responien més a les cares que els subjectes havien vist personalment abans i discriminaven entre coneguts i desconeguts immediatament després de processar la imatge.
«Això pot assenyalar la importància de conèixer a algú en persona», va considerar Sofia Landi, primera autora del treball, per a qui és important assenyalar que «les cares que hem vist en una pantalla poden no evocar la mateixa activitat neuronal que les que coneixem en persona».
En el futur, aquests resultats podrien tenir implicacions clíniques per a les persones amb prosopagnosia, o ceguesa facial, que en el pitjor dels casos ni tan sols poden reconèixer als seus familiars pròxims.