Ciència
L'impuls amb èxit de cèl·lules beta pancreàtiques en ratolins obre la porta a trobar nous tractaments per a la diabetis
Troben un gen clau en la regulació del nombre de cèl·lules productores d'insulina durant el desenvolupament del pàncrees
![Imatge d'arxiu d'una prova per detectar la quantitat de glucosa a la sang.](https://imagenes.diarimes.com/files/image_large/uploads/2023/11/22/655dbf905a2d5.png)
Un medicament contra la diabetis serveix també per baixar pes
Els experiments amb models de ratolí han revelat que en eliminar el gen REST abans que es formi el pàncrees es duplica el nombre de cèl·lules productores d'insulina. Els ratolins mantenien les cèl·lules en la seva edat adulta i tenien un pes normal. Experiments en paral·lel amb models de peix zebra van obtenir resultats similars.
La inactivació de REST no impulsava la formació de cèl·lules beta després de la formació del pàncrees. Per la seva banda, la inactivació de REST en ratolins nounats resultava en la formació de cèl·lules endocrines, però aquestes no es mantenien fins a l'edat adulta. La inactivació de REST en organoides pancreàtics humans tampoc impulsava la formació de cèl·lules beta, encara que els investigadors van detectar un increment en l'activitat de gens endocrins.
«Encara que és important per al desenvolupament del pàncrees, hem demostrat que REST no és l'únic guardià de la diferenciació endocrina. No obstant això, si algun dia se'ns ocorregués un futur còctel de medicaments per estimular les cèl·lules productores d'insulina al pàncrees, sospito que els inhibidors de REST serien part de la recepta. Ara estem provant si els inhibidors de REST es poden utilitzar per estimular artificialment la formació de cèl·lules beta en cultiu», afirma Jorge Ferrer, autor principal de l'estudi i cap del grup de Regulació Genòmica i Diabetis al CRG.
Futurs tractaments
Segons el grup de recerca, les noves teràpies i tractaments que poden augmentar o reemplaçar la quantitat de cèl·lules beta en el pàncrees transformarien el tractament de la diabetis, que afecta més de 400 milions de persones a tot el món. Per exemple, per a les persones amb diabetis tipus 1, l'únic tractament alternatiu a les injeccions diàries d'insulina són els trasplantaments, que tenen efectes secundaris, i requereixen prendre medicaments immunosupressors. Segons els investigadors, ser capaços d'augmentar el nombre existent de cèl·lules directament en el pàncrees evitaria molts d'aquests reptes.