Ciència
Els sons i les paraules es processen al cervell per separat, segons un nou estudi
Aquesta naturalesa paral·lela pot donar noves idees sobre com tractar malalties com la dislèxia
![Els estudis milloren la capacitat del cervell, però no impedeixen el seu envelliment.](https://imagenes.diarimes.com/files/image_large/uploads/2023/11/20/655accb42dd41.jpeg)
Un estudi demostra que estudiar no aconsegueix frenar l'envelliment i la reducció del cervell
El processament auditiu i el de la parla ocorren en el cervell en paral·lel i de manera simultània, segons un nou estudi que contradiu una teoria arrelada que aquest òrgan processa primer la informació acústica i després la transforma en informació lingüística.
La troballa es publica en la revista Cell i, en concret, neurocientífics de la Universitat de Califòrnia (els EUA) han descobert una nova via en el cervell humà que processa els sons del llenguatge.
Aquests, en arribar a les oïdes, són convertits en senyals elèctrics per la còclea i enviats a una regió del cervell anomenada escorça auditiva, en el lòbul temporal.
Durant dècades, els científics han pensat que el processament de la parla en el còrtex auditiu es produïa en sèrie, similar a una cadena de muntatge en una fàbrica, explica un comunicat de la publicació.
Es creia que, en primer lloc, l'escorça auditiva primària processava la informació acústica simple, com les freqüències dels sons. A continuació, una regió adjacent, denominada gir temporal superior, extreia les característiques més importants per a la parla, com les consonants i vocals, transformant els sons en paraules amb significat.
No obstant això, assenyalen els autors d'aquest treball, aquesta teoria no ha estat demostrada directament, ja que requereix enregistraments neurofisiològics molt detallades de tot el còrtex auditiu amb una resolució espaciotemporal extremadament alta.
Edward Chang i el seu equip van estudiar durant set anys a nou participants que van haver de sotmetre's a cirurgies cerebrals per motius mèdics, com l'extirpació d'un tumor o la localització d'un focus de convulsions.
Se'ls va col·locar matrius de petits elèctrodes que cobrien tot el seu còrtex auditiu amb la finalitat de recollir senyals neuronals per al mapatge del llenguatge i les convulsions.
Els participants també es van prestar al fet que s'analitzessin els enregistraments per a comprendre com l'escorça auditiva processa els sons de la parla.
«És la primera vegada que vam poder cobrir totes aquestes àrees de manera simultània directament des de la superfície del cervell i analitzar la transformació dels sons en paraules», descriu Chang.
Quan els investigadors van reproduir frases i oracions curtes per als participants, esperaven trobar un flux d'informació des del còrtex auditiu primari fins al gir temporal superior adjacent, com proposa el model tradicional; si aquest fos el cas, les dues àrees haurien d'activar-se l'una després de l'altra.
Sorprenentment, van descobrir que algunes àrees situades en el gir temporal superior responien tan ràpid com el còrtex auditiu primari quan es reproduïen frases, la qual cosa suggereix que totes dues àrees començaven a processar la informació acústica al mateix temps.
A més, els investigadors van estimular l'escorça auditiva primària dels participants amb petits corrents elèctrics; si el processament de la parla fora en sèrie, aquests estímuls probablement distorsionarien la percepció de la parla dels pacients.
Per contra, encara que van experimentar al·lucinacions acústiques induïdes pels estímuls, continuaven sent capaços de sentir i repetir clarament les paraules que se'ls deien.
No obstant això, quan s'estimulava el gir temporal superior, van informar que podien sentir la gent parlar, «però no distingir les paraules».
Aquestes proves suggereixen que el model tradicional de jerarquia del processament de la parla està massa simplificat i probablement és incorrecte, segons els científics, que apunten la possibilitat que el gir temporal superior funcioni de manera independent -en lloc de com a pas següent- del processament en el còrtex auditiu primari.
Aquesta naturalesa paral·lela pot donar noves idees sobre com tractar malalties com la dislèxia. «Encara que es tracta d'un important pas, encara no comprenem molt bé aquest sistema auditiu paral·lel; planteja més preguntes que respostes», resumeix Chang.