Els gens determinen perquè unes persones perden l'olfacte i el gust amb la covid i altres no
Un equip d'investigadors han identificat un factor de risc que influeix en aquests símptomes
![Un de cada deu pacients estudiats no ha recuperat plenament el sentit sis mesos després.](https://imagenes.diarimes.com/files/image_large/uploads/2023/11/22/655dc2dfe390a.png)
nas, olor, olfacte, coronavirus
Un equip d'investigadors ha aconseguit identificar un factor de risc genètic que influeix a la probabilitat que una persona experimenti pèrdua d'olfacte o de gust com a part dels símptomes de la covid-19, segons han publicat en la revista NatureGenetics.
Segons els autors, ellocusgenètic –lloc concret del cromosoma on està localitzat un gen o una altra seqüència d'ADN– situat prop dels gensUGT2A1iUGT2A2s'associa amb un augment de l'11% en la probabilitat de desenvolupar qualsevol d'aquests símptomes -pèrdua d'olfacte o gust- després de la infecció per SARS-CoV-2.
La constatació d'aquest vincle genètic proporciona pistes sobre els mecanismes biològics -encara no són clars- que subjeuen a la pèrdua de l'olfacte o del gust, símptomes distintius de la covid-19 que, no obstant això, no tots els individus infectats pel virus experimenten.
La recerca es va realitzar amb informació fins a març de 2021 oferta per 69.841 persones (63% dones, 37% homes) dels Estats Units i del Regne Unit, reclutades de la base de dades de clients de23andMe, una empresa estatunidenca d'anàlisis genètiques.
Per a arribar a les seves conclusions, els científics van fer un estudi d'associació de genoma complet (GWAS, per les seves sigles en anglès), un mètode utilitzat per a tractar d'associar variacions genètiques concretes amb malalties. Així, van descobrir que un conjunt de variants localitzades prop dels gensUGT2A1iUGT2A2augmentava en un 11% la probabilitat que un individu experimentés una pèrdua d'olfacte o de gust.
Tots dos gens s'expressen en l'epiteli olfactori i exerceixen un paper en el metabolisme delsodorants. Encara que aquest treball proporciona un vincle genètic amb els mecanismes biològics que estan darrere d'aquests dos símptomes, els autors adverteixen que, malgrat la gran grandària de la mostra, l'estudi està esbiaixat cap a subjectes d'ascendència europea.
També caldria distingir entre la pèrdua del gust i la de l'olfacte, que aquí es combinen en una sola pregunta en les enquestes realitzades als voluntaris. Per això, diuen, podria ser beneficiós repetir l'estudi clínicament, en lloc de basar-se en els símptomes declarats pels propis participants.