Determinen el millor mètode per calmar el plor dels nadons que, a més, funciona
Investigadors japonesos han establert la millor estratègia per aplicar quan els bebès no paren de plorar
![Molts pares pateixen quan no poden fer dormir els seus fills petits.](https://imagenes.diarimes.com/files/image_large/uploads/2023/11/20/655abfe8a77d3.jpeg)
Determinen el millor mètode per calmar el plor dels nadons que, a més, funciona
Tot el que tingui fills ho ha viscut: És de nit i el bebè, en comptes de dormir, no para de plorar. És esgotador i estressant. Però ara un equip de científics japonesos ha descobert una estratègia per a calmar el bebè i sembla que funciona.
Segons un estudi realitzat per investigadors del RIKEN Center for Brain Science del Japó, la millor manera de calmar-los és agafar-los en braços i caminar amb ells durant cinc minuts. L'estratègia, basada en l'evidència, es publica aquest dimarts en la revista Current Biology.
«Molts pares pateixen pel plor nocturn dels bebès. És un problema molt important, sobretot per als pares inexperts, que produeix molt estrès i fins i tot, en un petit nombre de casos, pot conduir al maltractament del bebè», explica l'autor principal del treball, Kumi Kuroda, del Centre RIKEN.
Per a fer la recerca, l'equip va estudiar la reacció dels mamífers altricials -aquells les cries dels quals són immadures i incapaces de cuidar-se a si mateixes- com a ratolins, gossos, micos i humans.
Van observar que quan aquests animals aixequen a les seves cries i comencen a caminar, els cossos de les seves cries tendeixen es relaxen, es tornen dòcils i el seu ritme cardíac s'alenteix.
L'equip va comparar aquest mètode de relaxació amb uns altres popularment utilitzats com sostenir al bebè sense moure's o bressolar-li als braços.
Així, van analitzar la reacció de 21 lactants en quatre situacions: en braços de la seva mare caminant, asseguts en un carret i tombats en un cabàs o en un bressol balancí.
L'equip va descobrir que quan la mare caminava mentre portava al bebè, els que ploraven es calmaven i el seu ritme cardíac disminuïa en 30 segons.
Un efecte calmant similar es produïa quan es col·locava als bebès en un bressol balancí, però no quan la mare sostenia al bebè assegut o el col·locava en un bressol immòbil.
Els investigadors van veure que sostenir al bebè per si sol no era suficient per a calmar-lo i reduir la seva angoixa, i també van comprovar que el moviment té efectes calmants sobre ell.
L'efecte era més eficaç era portar al bebè en braços i caminar durant cinc minuts. Passat aquest temps tots els bebès de l'estudi havien deixat de plorar i gairebé la meitat s'havia adormit.
Però quan les mares van intentar ficar al llit als bebès poc temps després de quedar-se adormits, més d'un terç dels nens es va despertar als 20 segons.
L'equip va descobrir que mentre estan pegats a la mare, els cossos dels bebès produeixen unes respostes fisiològiques -inclosos canvis en el ritme cardíac- que es paren en el mateix moment en què se separen de la seva mare.
Després de diferents proves, van comprovar que si després de dormir-lo, les mares esperaven uns minuts abans de ficar-lo al llit, era menys probable que es despertessin durant el procés.
«Fins i tot com a mare de quatre fills, em va sorprendre molt veure el resultat. Pensava que el fet que els bebès es despertessin en tombar-los estava relacionat amb la forma en què se'ls posava en el llit, com la postura, o la suavitat del moviment», diu Kuroda.
Encara que en l'experiment només van participar mares, Kuroda espera que els efectes siguin probablement similars en qualsevol cuidador.
Basant-se en aquestes troballes, l'equip proposa un mètode per a calmar i promoure el son en els bebès que ploren: sostenir-los i caminar amb ells cinc minuts, i després, asseure's i sostenir al bebè entre cinc i vuit minuts més abans de ficar-los al llit.
Aquest mètode, a diferència d'altres enfocaments populars com deixar que els bebès plorin fins a quedar-se adormits, proporciona una solució immediata per al plor dels bebès.
«La majoria de pares som intuïtius o escoltem els consells d'altres persones sobre la criança dels nostres fills però necessitem la ciència per a entendre els seus comportaments perquè són molt més complexos i diversos del que pensem», conclou.