Salut
Un fàrmac contra el càncer obre una nova via de tractament del Parkinson
Investigadors de centres catalans estudien el metabolisme del medicament en models computacionals i assaigs biològics
![Persona anciana de la mà de la seva cuidadora](https://imagenes.diarimes.com/files/image_large/uploads/2023/11/23/655f7baf19a3a.jpeg)
Imatge d'una infermera cuidant d'un pacient amb Parkinson
Un estudi liderat per investigadors de l’IDIBELL, l’ICO i l’IQAC-CSIC ha demostrat que el producte metabòlic d’un fàrmac contra el càncer té una activitat potencial en neurones de persones amb Parkinson. Rucaparib és un medicament usat en quimioteràpia de càncer d’ovari i de mama i, de forma més recent, en càncer de pròstata. Els investigadors han caracteritzat amb mètodes computacionals la farmacologia de la molècula M324, el principal metabòlit d’aquest fàrmac, és a dir, el compost que queda després del metabolisme d’un medicament al cos, i després n’han comprovat les prediccions amb assaigs al laboratori. Els investigadors apunten que els resultats obren la porta a repensar l’ús dels fàrmacs i els metabòlits en la medicina de precisió.
L’estudi ha estat liderat pels investigadors Albert A. Antolín, del programa Oncobell de l’Institut d’Investigació Biomèdica de Bellvitge (IDIBELL) i ProCure de l’Institut Català d’Oncologia (ICO), i Amadeu Llebaria, de l’Institut de Química Avançada de Catalunya (IQAC-CSIC).
Un cop entren a l’organisme, els fàrmacs, a banda de fer la seva funció terapèutica, es transformen bioquímicament per acció del metabolisme, procés que en facilita l’expulsió. El fàrmac desapareix de forma gradual, ja que es converteix en els seus metabòlits, que, al seu torn, poden assolir altes concentracions en l’organisme i mostrar una activitat biològica que pot ser diferent a la del fàrmac original. Per tant, els metabòlits i el fàrmac coexisteixen en l’organisme i poden provocar efectes diferents.
Aquest és el cas de Rucaparib, que forma part d’un grup de fàrmacs dissenyats per tractar diversos tipus de càncers que mostren alteracions en la reparació del DNA, i del seu metabòlit, la molècula M324.
Els investigadors analitzen en el treball, publicat a la revista ‘Cell Chemical Biology’, que el fàrmac i el seu metabòlit tenen activitats diferenciades i que actuen de forma sinèrgica en algunes línies cel·lulars de càncer de pròstata; una sinergia que podria tenir impacte en assajos clínics per a estadis avançats d’aquest tipus de càncer.
També han observat que, sorprenentment, M324 redueix l’acumulació anormal de la proteïna α-sinucleïna en neurones de pacients de Parkinson, malaltia neurodegenerativa caracteritzada per un trastorn del moviment i en la qual les neurones no produeixen les quantitats suficients del neurotransmissor dopamina. Aquest resultat apunta al potencial terapèutic del metabòlit i la seva possible aplicació farmacològica per al tractament del Parkinon.
Els resultats han estat obtinguts gràcies a la col·laboració dels grups de l’IDIBELL i de l’ICO liderats per Miquel Àngel Pujana, Álvaro Aytés i del grup d’Antonella Consiglio, de l’IDIBELL i la Universitat de Barcelona (UB).
En declaracions recollides en un comunicat, Antolín, guardonat recentment amb una beca Junior Leader de la Fundació La Caixa, destaca que han caracteritzat "d’una manera integral, i per primera vegada, la farmacologia de la molècula M324" gràcies a mètodes computacionals i experimentals.
El primer autor del treball, Huabin Hu, ha desenvolupat una predicció exhaustiva de l’activitat diferencial del fàrmac original i del seu producte metabòlic. Carme Serra, de l’IQAC-CSIC, ha sintetitzat el metabòlit M324, fet que ha permès verificar experimentalment, en assaigs biològics i cel·lulars, la predicció computacional.
Els resultats obtinguts podrien tenir implicacions en el tractament clínic amb Rucaparib i, alhora, obren noves oportunitats. El treball destaca la importància de caracteritzar l'activitat dels metabòlits dels fàrmacs per comprendre’n de manera integral la resposta clínica i aplicar-la en la medicina de precisió.
Els investigadors indiquen que l’estudi apunta cap a una nova perspectiva conceptual en farmacologia, que considera el metabolisme dels fàrmacs no com un procés que degrada i elimina la molècula terapèutica de l'organisme, sinó que pot tenir avantatges potencials.