De Tarragona a Sydney
«Hi ha una confiança mútua entre treballador i empresa»
Maria Bellmàs va marxar ara fa gairebé quatre anys a Sydney, on treballa com a directora associada a ANZ, un dels principals bancs australians
![Maria Bellmàs, amb la Casa de l'Òpera de Sydney al fons.](https://imagenes.diarimes.com/files/image_large/uploads/2023/11/21/655ce8173d52b.jpeg)
«Hi ha una confiança mútua entre treballador i empresa»
—Com ha estat la seva trajectòria professional fins ara?
—Després de cursar ADE a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona vaig accedir a les beques ICEX (Instituto Espanol de Comercio Exterior) gràcies a les quals vaig treballar un any a l’oficina comercial espanyola a Bangkok (Tailàndia) i després dos anys a l’oficina de representació que té el BBVA a Singapur. Després d’adquirir experiència en el sector bancari a Àsia, vaig començar a treballar per la meva actual empresa, ANZ, un dels principals bancs australians. Amb ANZ vaig passar un any més a Singapur, un altre any a Vientiane (Laos) i 3 anys i mig a Sydney, on soc ara.
—Quins motius la van portar a anar a Sydney?
—Sempre he estat una persona molt curiosa i inquieta amb interès per altres cultures i formes de viure. Durant la universitat, vaig fer un Erasmus a Brussel·les i em va agradar molt el fet de viure en un lloc diferent i conèixer gent d’arreu del món. Quan vaig acabar la carrera vaig voler enfocar els meus primers passos laborals en el comerç internacional i vaig tenir la sort de ser acceptada a les beques ICEX, que em van donar l’oportunitat de viure a Tailàndia i Singapur i, per tant, agafar experiència en mercats internacionals.
—Quina va ser la seva primera impressió en arribar a Sydney?
—Jo ja havia estat a Sydney una vegada de visita abans de venir a viure-hi i també havia estat a Melbourne diverses vegades per feina, així que quan vaig venir a viure a Austràlia ja tenia una idea de com seria la vida aquí. Austràlia és un país meravellós i Sydney en particular em sembla una de les ciutats més boniques del món, per tant és pràcticament impossible que la primera impressió que un tingui de Sydney no sigui molt bona.
—Va ser molt sorprenent el canvi o va ser, més o menys, tal com se l’havia imaginat?
—És semblant a com me l’havia imaginat, ja que és un país amb una cultura similar a l’europea. Una de les coses que més em va sorprendre de Sydney és la seva multiculturalitat. Es tracta d’una de les ciutats del món amb un percentatge d’immigrants més alt. La majoria d’immigrants són asiàtics i provenen de la Xina, Índia, Vietnam i Filipines. També hi ha molts europeus, sobretot anglesos i francesos.
—Quines són les principals diferències entre Sydney i Tarragona?
—Els horaris són molt diferents, tot es fa més aviat. A la majoria li agrada aixecar-se ben d’hora per fer esport. Les platges estan plenes des de trenc d’alba amb gent nedant, fent footing, yoga o qualsevol mena d’exercici. Els horaris dels àpats també són diferents, tothom dina cap a les 12 hores, i sopa, com a molt tard, a les 19 hores. D’altra banda, la gent que surt de festa ho fa fins a la 1 del matí a molt tardar.
—Quins són els indrets més característics de la seva nova ciutat d’acollida?
—El principal punt d’interès de Sydney és el port, amb l’Òpera de Sydney i el Pont del port (Harbour Bridge). Són les dues obres arquitectòniques més fotografiades. Una de les formes de veure-les des d’una perspectiva diferent és agafar un vaixell al port per gaudir de les vistes des de l’aigua. Les platges de Sydney són també un dels grans atractius de la ciutat. La caminada per la costa entre les platges de Bondi i Cogee és una de les activitats més populars entre locals i visitants, ja que les vistes són extraordinàries.
—Què destacaria de la manera de treballar de Sydney?
—Els australians tenen molt ben entès el concepte d’equilibri entre vida laboral i vida personal. La majoria de gent treballa de 8 a 5. Quedar-se a fer hores extres és considerat com l’excepció i no la regla, i la majoria d’empreses ofereixen molta flexibilitat per treballar des de casa o adaptar els horaris a les necessitats familiars. La clau és la confiança mútua entre treballador i empresa.
—Li ha passat quelcom curiós?
—La primera vegada que vaig anar a comprar al supermercat vaig fer vàries voltes buscant cervesa fins que al final vaig preguntar a un treballador on era la secció amb l’alcohol. Em va mirar amb cara estranyada i va respondre que allà no venien alcohol. Després vaig entendre que a Austràlia no es ven alcohol a cap supermercat, s’ha de comprar a unes botigues especialitzades que es diuen bottle shops.
—Què és el que més troba a faltar de casa?
—La meva família, els meus amics i l’arròs negre de la meva mare! També trobo a faltar els dies llargs d’estiu, a Sydney, a l’estiu, a les 19.30 hores es fa fosc.
—Quin costum del país actual s’emportaria cap a Catalunya?
—M’emportaria el costum de fer-ho tot més d’hora. Quan vinc de visita a Tarragona no em puc creure que hagi d’esperar a les 15 hores per dinar o a les 22 hores per sopar!
—Té intenció de tornar aviat o de moment no?
—De moment em quedo perquè Sydney ofereix unes condicions idònies per viure-hi. És una ciutat segura, amb una economia sòlida i en creixement. Té abundants oportunitats laborals, bon clima i puc gaudir d’un estil de vida molt atractiu gràcies a la flexibilitat laboral, a més de gaudir d’una situació geogràfica privilegiada entre l’oceà i una gran varietat de parcs nacionals. Tot i això, el gran desavantatge és la distància a la qual es troba d’Europa i de la resta del món, així que en un futur no descarto tornar per estar a prop dels meus.